Декларациите, които от миналата година фирмите, които не са осъществявали дейност, бяха задължени да подават в Търговския регистър, вече няма да се изискват от тях всяка година, а еднократно. Това предвиждат промени в Закона за счетоводството, одобрени днес от Министерския съвет.
Новото правило на практика ще премахне незабавно задължението за непрекъснато подаване на подобно заявление, защото е предвидено, че ще се прилага за „отчетни периоди, започващи на и след 1 януари 2019 г.“. Така догодина не би трябвало търговците, които вече са обявили, че не са развивали дейност през предходната година, да подават пак декларация.
Нещо повече – едноличните търговци, които не са осъществявали дейност, напълно се освобождават от задължението да декларират това обстоятелство в Търговския регистър.
„За всички останали предприятия, които не са осъществявали дейност през отчетния период, това обстоятелство се декларира еднократно за първия отчетен период, в който не е осъществявана дейност“, предвижда новата редакция на чл. 38, ал. 9, т. 2 от Закона за счетоводството, предложена от правителството. Като в проекта изрично се предвижда, че за декларацията ще бъде утвърден образец от министъра на финансите.
Тези, които за първи път ще обявяват, че не са развивали дейност, ще трябва да подадат декларацията си до 31 март на следващата година в Търговския регистър.
Прави се обаче и друга промяна. Агенцията по вписванията се задължава до 30 април да изпрати на Националната агенция за приходите списък на предприятията, както и на фондациите и сдруженията, които са подали декларация за липса на дейност. В срок до 30 септември на текущата година НАП ще „предприема необходимите мерки за извършването на проверки и установяване на нарушения“.
Досега от АВ изпращаха само списък на фирмите, които не са публикували в срок годишните си финансови отчети за предходната година, за да бъдат проверени от приходната администрация.
Още с въвеждането на изискването да се подават декларации за липса на дейност през 2018 г. възникнаха сериозни проблеми. Агенцията по вписванията буквално се задръсти с над 200 000 заявления и се наложи те да бъдат изведени на отделна опашка, за да не пречат на произнасянето на длъжностните лица по регистрацията по вписването на други обстоятелства.